https://slama.dev/comeback/
Ozzáku, tohleto je Marcelka a já jsem jí požádal, aby nám to tady odedneška řídila.
Děkuju, Tomáši.
Začala bych tím, že tu uklidíme.
Potom bysme mohli vymalovat.
Co takhle na růžovo?
Jo!
Ty si potom vezmeš ten svůj úžasný kostýmek s tou koženkovou kravatkou
a tenhle drahoušek si vezme smetanově bílý oblek s touhle hedvábnou kravatkou
a bude lákat zákazníky zpěvem tvých největších hitů.
Vsákneš se do mě jako déšť a já se vsáknu do tebe,
takový štěstí nenajdeš...
Ozzáku, tohle to je Marcelka a já jsem jí poprosil, aby nám to tu od dneška pomohla postavit na nohy.
Nic zpívat nebudu!
No, kdyby se přeci jen něco dělo.
Volejte, tady je paralelka přímo nahoru k nám do bytu.
Já myslím, že to nebude potřeba.
Však my už se k sobě cestičku najdem, že?
Pane?
Přátelé mu říkají Ozzák.
Ozzáku?
Přátelé.
No tak do toho, přátelé.
Já jdu, já musím udělat spoustu věcí, které jsem kvůli obchodu zanedbával.
Zrádče.
Jistě.
Tak jak vám mám říkat?
Co takhle šéfe?
Já vím, že tu máte svůj zavedený systém.
Já vám ho nechci nijak narušovat.
Chtěla bych se tu s tím jen seznámit.
Nakouknout do účetních knih, abych věděla, co a jak se prodává.
Hudba není kšeft.
Ale přesto sem tam něco prodáte, ne?
Potřebuju tím začít.
Kde máte účetní knihu?
Celý účetnictví mám támhle.
V kumbále?
Tady.
Tohle?
Je to jen do května, máme tu úzký futra.
Tady máte chybu v součtu.
To je suk.
Sehnat někoho, kdo zvládne Ozzáka.
Vyřízeno.
Vyřídit poštu.
Vyřízeno.
Dotržovat pitný režim.
Vyřízeno.
Promyslet obchodní strategii.
Jdeme na to.
Nějaké další suvenýry z dob Tomášovi umělecké kariéry byste neměl?
Třeba podprdy, co na něj házely ženský?
Na spodní prádlo nikoho nenalákáme.
To tvrdíte vy.
Tadleta je moje.
No jasně, to byla Sušice v 87.
My potřebujeme hlavně Tomášovy fotky.
Musí být vidět, že to tady vlastní slavná osobnost.
Všechny důkazy o bráchově temný minulosti jsem dávno zničil.
Nemáte žehličku?
Dobrý den.
Já sháním, vy máte kompletní Brutusáky?
No dovolte, samozřejmě, že máme.
Sám jsem je dával dohromady.
No to je nádhera.
Jsou tam i "Somráci jdou do práce?
Vidím, že pán je znalec.
No jasně, že jsou.
A co byste říkal tomuhle?
Koncert 18. října 1980, Rakovník.
To je ten koncert, jak při něm shořela sokolovna.
Sám jsem ji vytáhl z trosek.
Poklad.
Můžu pro vás ještě něco udělat?
Máte poslední Chinaski?
Jo.
Kam šel?
Kolika šel pro...
mašličku.
A přinese mi ty Chinaski?
Těžko říct.
Pán tady čeká na ty Chinaski.
Nasrat.
No, tak já vám je radši najdu sama.
Hned to bude.
Chinaski to máme pod, pod...
Proč jsou pod N?
N jako Nýmandi.
Tak to máme 329.
A ti brutusáci?
Zůstanu tady!
Člověk, co si kupuje Chinaski nemá nárok.
Ale já je mám pro dceru.
Tím hůř! Brznit vlastní dítě.
Tak víte co, já přijdu, až se váš kolega uklidní.
Já jsem klidnej jako beránek.
Tak já přijdu, až si to třeba rozmyslí.
Já jsem pevnej jako skála.
Tak já přijdu, až tady nebude.
Já jsem tady pořád.
Tohle už nebudu dál snášet, je to teror.
Baba jedna zakomplexovaná.
Náhodou to je super, že ti píše úlohy přímo na tělo.
Třeba tuhle.
Jak dlouho se může válet doma podprůměrný zpěvák, který za totality vydělával pětinásobek průměrné mzdy
a ukládal ji na dvouprocentní úrok na valutovém účtu?
A já už jsem se mámy ptala na tu průměrnou mzdu za komunismu.
No a kolik to je?
Prej prd.
Takže dvě procenta z pěti prdů je kolik?
A k čemu mi to bude, až to zjistím?
Tati, dobrý den.
Ivuško.
Ty jsi doma?
Výborně.
Takže by tě mohlo zajímat, že tvojí dceru ve škole šikanujou.
Jak šikanujou?
Přečti to.
Kolik zbytečných kilometrů ujela normalizační popová hvězda, když uspořádala koncert ve všech JZD
které měly družbu se sovětskými kolchozníky?
No fakt hodně.
Víte, kolik v té době bylo JZD?
Otče. Copak ti nedochází, proč to mám počítat?
No, to je snad jasný.
Aby ses procvičila v matematice, ne?
Přečti to.
Kolik řádů práce dostal podprůměrný popový zpěvák, když se rozhodl zúčastnit festivalu mládeže v Havaně?
No, tohle!
No to je vrchol!
Žádný řád jsem nikdy nedostal.
Akorát devizovej příslib do Jugošky.
Co to je devizovej příslib?
Co to je Jugoška?
Ale teď už nic.
No tak co s tím teda uděláme?
No půjdu do školy.
A nebo napíšu dopis.
Tužku a papír.
Vážená paní profesorko, přestaňte laskavě dávat mé dceři ponižující úkoly z matematiky.
Máte-li něco proti mé osobě, tak si to vyříkáme z očí do očí jako chlap,
Jak se jmenuje?
Zbořilová.
Kometa?
Ta baba ještě žije?
A pořád ještě
vrátí žákům hlavou o lavici?
To ne, to jí zakázali prej v devadesátým, teď už jenom kroutí uši.
No to není nic novýho.
Proč myslíte, že má Ozzák levej lalůček nahoru?
Vás taky učila?
Takže víš, o co jde a pomůžeš mi.
No pomůžu.
Samozřejmě, že ti pomůžu.
Tak.
Kolik zbytečných kilometrů dá normalizační popová hvězda?
Tak dáme si zvlášť kilometry.
Dobrý den.
Promiňte, já bych potřeboval koupit.
Koupit?
To jděte za kolegyní, ta ví o prodávání hudby všechno.
Děkuju.
Promiňte, madam, mohla byste...
Já nemůžu nic, mě tady nikdo nechce.
Má recht, nikdo!
Jste monstrum, člověče.
Já?
Jsem na to hrdej.
Tím vaším "Opijem se, opijem se, opijem se."
To tady přivedete na buben.
Umělecká sebereflexe.
Pro popový kýčaře nepochopitelná.
Pivní primitivismus.
Vy byste si něco takovýho koupil?
Já?
Ne.
Ne?
No tak ne.
Ale nějakou blbou odrhovačku na dva tóny, to byste chtěl, co?
Ne.
Já bych chtěl mluvit s vaším šéfem.
Všichni jste srabi.
Jdu za Ozzákem, ten už Kometu srovná.
Nesrovná, od roku 1988 mu nezrušili zákaz vstupu do školy.
Mně vyšlo dvacet procent.
Dvacet procent, to je nesmysel.
To neměl ani Michal David.
Nemělo by se to tady vykrátit těma kolchozníkama.
Nemělo.
Mělo by se podepsat ten dopis.
To už Kometu srovná.
Buď ráda, že máš oba lalůčky dolů.
Je ten počet JZD správně?
394, ale spousta se jich jmenovala Rudá Záře, a navíc se to plete se státníma statkama.
Nebylo to lehký.
Haló?
Co?
A kdo?
Hele, volá mi nějakej cízí pan z obchodu.
A co říká?
Nic.
Pláče.
No, tak vidím, že jste se tady začali už zařizovat.
Tak, kde je ten pán, co tady plakal?
Vyštval ho.
Ty vole, chtěl Madonnu.
Takový typy ona přitahuje.
A on všechny zákazníky odpozuje.
A bez zákazníku zkrachujem.
To je pravda.
A co naše čest?
Bez ní taky zkrachujeme, a ještě ke všemu přijdeme od duši.
To je pravda.
Tati, nemůžeš furt každýmu dávat za pravdu.
To je pravda.
Pane Pacovský, musíte se rozhodnout Buď tady budeme prodávat, a nebo kázat.
No... rozhodně prodávat.
A co?
A jak?
A komu?
A podle koho?
A hlavně neříkej, že mají oba pravdu.
Dobře, dobře, tak prodávejte každý podle sebe.
No, komu to bude líp, tak bude...
lepší.
Já přece nebudu soutěžit s takovou...
Ale jo, proč ne?
Kdo do konce týdne prodá vícc CDček, tak vyhrál
A kdo vyhrál, tak má pravdu.
A kdo má pravdu, tak bude šéfem prodeje.
A kdo bude šéfem prodeje, tak... bude šéfem prodeje.
A je to.
Kdo si chce vytočit slevu na kole štěstí?
Tak prosím.
Tři plus jedna, to je krásné, moc vám gratuluju.
A co to znamená?
Tahle krásná výhra znamená, že když si koupíte kolekci tří CDček romantického syntezátoru, dostanete k tomu jednu Daru Rollins zdarma.
Třista korunek, prosím.
Děkuji.
Další, další, další, další.
Kdo ještě zkusí své štěstí?
Lexo, kup si CDčko.
Už jsem si koupil tři.
Jo tos byl ty?
Tak to uděláme taky jako ona.
Jako ona nikdy.
Ale uděláme to jako ona.
Ale po našem.
Tak.
Díky.
A zejtra přijďte znova, budou nový kousky.
Teda Lexo, to byl nápad.
Pivo s CDčkem za bůra.
Tak...
Copak dneska máme dobrého?
Už umírám hlady.
Co to je?
Řízek 20 minut před konzumací.
A takhle.
Vypadá dopis Kometě před tím, než ho někdo podepíše.
Podepiš a budou řízky.
Mám tady ještě schovanou bramborovou kaši, ale tu nenajdeš.
Ivo, to je vydírání.
Ne ne ne, to je princip spolupráce.
Já pomůžu tobě a ty pomůžeš mně.
Spolupráce?
K tý mě nutili před 20 lety.
Taky jsem nepodepsal.
Žádnej podpis, žádnej řízek.
Holčičko, tenkrát mě za trest poslali na Festival mírové písně do Ulaanbaataru a taky jsem to přežil.
No fajn, tak teď budeš přežívat o sucharech.
Ivuško, přece kvůli nějakým blbým úkolům z matematiky nepřestaneš vařit.
Máš pět minut na rozmyšlenu.
Dobrý den, Marcelko.
Jen jsem se stavila, jestli něco nepotřebujete.
Umíte řízky?
Samozrémně.
Fajn.
A kam byste tady schovala bramborovou kaši, abych ji nenašel?
Do trouby.
Chytré.
Tak jak se...
Vynikající, Marcelko, vynikající.
Jako od Bohdalky.
Budeš litovat.
Tomáši, potřebovala bych od vás službičku.
Jakou?
Napadl mě takový reklamní tah, ale potřebovala bych vás k tomu.
Cokoliv chcete.
Autogramiáda Tommyho Paciho.
Faninky se pohrnou.
Nikdy.
Co si mám vzít na sebe?
Jo, jo, ne, ne, ne, to nepůjde, počkejte, já to zkusím.
Takhle to nepůjde, Tomáši, ne, takhle to, je to na vás moc úzký.
Počkejte, ale já si s tím pohraju, abyste se vešli.
Čau, co se tady děje?
Počkej chvilku.
Tak ty, možná ještě... jau, štípla.
Brácha, někdo může přijít.
Vem jí dolů do sklepa, jako to děláme vždycky.
Cože?
Jak já to dělám vždycky.
Jasně.
Ještě jednou, jo?
A jsem hotovej, jsem hotovej.
Dobrý den.
Ty vole brácha...
tys mě zradil.
No co je?
To chceš furt jíst syrový maso?
Když já nevím.
Sašo, vypadáš výborně.
Na čtyřicet, manžel tě opustil.
IQ tak 70.
Jo, typická otcova fanynka.
A není to podvod?
Hele, každý se podepíše a mě ne?
Dívej, takhle ti to přeložím a on se ti sem podepíše.
Sašo... pět minut.
A tahle úžasná push-upka je tvoje.
Když já nevím, co mám říkat.
No prostě si představ...
já vím, nebude to jednoduchý.
Představ si, že je otec tvůj idol.
Když on není zas tak ošklivej chlap.
Sašo, super.
Už ti začalo hrabat.
Jak já jsem vás milovala.
Představte si, že jsem vás dokonce chtěla i za muže.
Jste byl prostě celý moje mládí.
Jarušce.
Podrazák jeden nafintěnej.
Co jim tam ta Mamba může prodávat?
Poslední bráchova deska byl vinyl v 88.
Album Paci už není, ale mám tu Helenku Ondráčkovou.
To je jeho kamarádka.
To není fér, ona podvádí.
Když může ona, můžeme my taky.
Pane pa...
mistře, můžete se mi podepsat?
Ale jistě, rád.
Vy znáte moje písničky?
Jistě, ty zná přece každý.
Vážně?
Mě je pouštěla babička před spaním, když jsem byla malá.
Vážně?
Vážně.
Vlastně s nimi usínám dodnes.
Takže my dva spolu vlastně spíme.
Jo, spím jenom s váma.
V tom případě bysme spolu někdy mohli...
Tati, nezdržuji.
Jistě, pardon, ovšem.
Děkuju, mistře.
A kdybyste se někdy cítil osaměle...
další!
Já jsem chtěla jenom jeho podpis, ne jeho slipy.
Promiň, to přišlo nějak samo...
pojď.
Dámy, dovoluji si vás upozornit na prodejní akci "Osmdesátky s osmdesátkou."
Na veškerou hudbu osmdesátých let dáváme osmdesátiprocentní slevu.
Takže, kdybyste chtěli jakékoliv CD, my už máme.
Jak máte?
CDčka...
A kde jste to vzali?
Támhle.
A jak to, že to má Pacoušek bez obrázku a nepopsaný?
To je bílý album madam.
Naprostej unikát.
Ale uvnitř je Led Zeppelin!
Mně je úplně jedno, co je vevnitř.
Hlavně, že mi to Tommy podepíše.
No tak čárek tam máte stejně.
Určitě?
No jistě.
Takže vítězem nad Mambou se stává...
Jak vítězem?
Tomáši, to je nějaký nesmysl.
Jste si jistý?
No ano, sám jsem to počítal.
Jó.
Tak na to bych moc nespoléhala.
Ježiš, dobrý den, paní profesorko.
Pacovský.
Ne!
Vy ne, Pacovský.
Vždycky jsem vás měla za vičůránka, který vegetuje v závětří, pluje pěkně s proudem a nastrkuje za sebe retardovaného bratra.
Ale tímhle jste mě tedy překvapil.
Pokud máte něco proti mé osobě, vyřešíme si to z očí do očí, jako chlap s matikářkou.
Tady na konci je dokonce provokace.
Stav se večer, provedu tě rájem...
s láskou, Tommy Paci.
Když jsem vás viděla tajtrlíkovat v Ein Kessel Buntes, bylo mi jasné, že jsem se nespletla, ale ten dopis mě donutil začít se o vás znovu zajímat.
Jo, to mě těší.
Kolegyně si tu včera koupila to vaše poslední CDčko, to bílé album.
Poslouchali jsme ho ve sborovně a...
Pacovský...
Vy jste šel do sebe!
V té hudbě je opravdovost, vášeň, cit a ten rozsah, to víte, takové to....
To byla úplná nádhera.
Ale to je Led Zeppelin, to zpívá Robert Plant, ne já.
Cože?
A ten dopis je taky omyl, to jsem psal já teda, ale vlastně jsem to nepsal, takže to je nedorozumění.
Heleďte, vy mi to opravdu, přísáhám, nebudete věřit, ale já za to fakt jako nemůžu, jo?
Za to může, za to může brácha.
Pacovský!
Ne, soudružko učitelko!
A už je zase dolů, jak má bejt.
Supr.
Tak znova.
Kolik vydělali bratři Pacoští podvodným prodejem CDček?
Už to mám.
Marcelka prodávala se slevou a Ozzák nevracel na stravenky, takže vlastně vede o celý tři CDčka.
Jenže já mám kvůli němu dva štychy, takže...
Jedna.
Dva.
Stejně jsem šéf.
Já jsem šéf.
Já jsem šéf!
Ááá, řízeček, voňavoučkej, křupavoučkej.
No, to je nejmíň za jednu čárku.
Ozzáku, rozhodl jsem, kdo bude šéfem prodeje.
Budeš to ty.
Protože si to zasloužíš.
No výborně.
Pane Ozzáku, již budu poslouchat pouze metal.
Správně.
A celou pracovní dobu budu mlčet.
A budu vám chodit pro pivo.
Mambo, vy se mi snad zdáte.
Vy se mi vážně zdáte?
Mambo. Doběhněte pro pivo a honem, než se probudím.
Šup, šup!
Brácha...
rozšlapej svoji zlatou desku.
Jo!
Ivuško, přines mi karbanátky... anebo ne, opeč sekanu a přines ji dolů do krámu.
No ne!
No to je něco!
Já už se nechci nikdy probudit!
Nikdy!